Jag heter Khalil Mater.
Inte enbart en vapeninstruktör alltså.
Ta av dina kläder.
Utom dina underkläder.
Vänd dig om helt.
Gillar du såna här smycken?
Det är inte direkt min smak.
Bra. Du säger vad du tycker.
Det är inte direkt min smak.
- Gillar du djur? - Ja.
Gjorde Salim det?
Följ dina instinkter.
Och ta tid på dig.
Det är bättre att vara osäker än inkonsekvent.
Vi pratade aldrig om djur.
Inte ens hästar?
Rätta aldrig dig själv.
Kommer inte ihåg.
Lord Balfour.
Med en signatur skapades Israel.
Hybrisen finns alltid där, inte sant?
En jävla snara är vad det är.
Din insider... är du säker på att de vill spela?
Förekommer det förfrågningar kring professorns schema?
Nån tjomme från nåt pro-israeliskt gäng.
Han kallade sig Hershovitz.
Ville göra nåt på professorns besök.
Gav fakulteten hennes schema till mr Hershovitz?
Vad tror du?
Har ryktet spridit sig om översvämningen?
- Vi är inga amatörer. - Så bra, tack.
När allt har lagt sig vill jag inte höra från dig eller din sort.
Varken på nyheterna, rapporterna eller nåt annat.
Alla dina medarbetare får en sådan här.
"Min sort"?
Inga kan ljuga med ett leende på läpparna som dina anhängare.
Och bara så att du vet uppskattar jag inte att bli serverad detta...
...allra minst av dig.
Jag vill ha tillbaka dem.
Charlie är i sitt rätta element.
- På scen. I sin största roll. - För stor.
Tror du att hon har gått över?
Min syster säger att du är redo, Charlie.
Är du det?
- Om hon har det... - ...så gör vi vad som krävs.
Ja, Gadi. Precis som vi har gjort hundra gånger förut.
Inte jag. Inte denna gång.
Om hon vänder så är det bortåt.
Vet du varför jag släppte in dig igen?
För att du har fått en väldigt speciell gåva:
Tvivel.
När vi har Khalil ska du komma ihåg din stolthet.
Jag var lycklig.
Du var uttråkad.
Visa ledningen.
Gadi.
Jag frågade Rachel om det flätade armbandet.
Det var svartvitt.
Det sitter nog på den högra handleden.
Tack.
Vi måste använda dessa.
Vad tycker du om Minkel?
Hon vill ha fred.
Jag tror att hon är bra människa.
Det kanske hon är.
Varför döda henne då?
Hennes hopp är bara fantasier.
Jag sa till Salim-
- att en kvinna inte är pålitlig bara för att man har sex.
- En man, då? - En man kan man aldrig lita på.
Varför berättade han?
För att han älskade mig.
Och han älskade dig.
Jag hade tre bröder. Nu finns bara en kvar.
Har du nån familj?
- Du vet svaret. - Gör detta. Bara en gång...
...så har du alltid en.
Hur var det att döda amerikanen?
- Jag dödade inte honom. - Jo.
- Det var hemskt. - Bra.
Om en mans liv är obetydligt, varför ta det?
Tråkar jag ut dig?
Nej, nej. Förlåt.
Det är nervositet.
Som när jag ska ut på scen.
Som om jag kunde sova i 100 år.
Jag känner att israelerna är nära.
Hela tiden.
Jag föreställer mig att nån flyttar spelarna närmare mig-
- nån vars sinne är besatt efter årtiondes kamp.
Han känner mig, men jag känner inte honom.
I mitt huvud är han djävulen...
...en ond ande från deras texter.
Utan det skulle jag inte frukta honom.
Jag låter som en gammal man.
- Tyckte Salim om hästar? - Han var livrädd.
Vår farfar hade en häst.
Han har tvungen att sälja den.
- Varför? - För att köpa en pistol.
Du är för ung för att vara änka.
Professor Minkel börjar sitt tal kl. 17.30.
- Jag ställer in den på 17.30. - När det är fullsatt.
Ja.
Hon kanske testar spännet först. Jag måste ha en sensor där också.
Om väskan öppnas exploderar den genast.
Alltid två saker.
- Var har du hört det? - Av Salim.
"Två kulor. Ifall världen fortfarande finns."
Salim var ett barn.
Det var för mycket kvinnor, bilar, poesi, klockor...
Vi är inte samma sak.
Kvinnor och bilar.
Visa din hand.
Du måste inte göra detta.
Du kan återgå till ditt gamla liv.
Jag söker inte upp dig.
Klockan går.
Ses vi igen?
Det får inte ske.
Önska mig lycka till.
Befria Palestina! Stoppa ockupationen!
- Lika rättigheter! - Socialistpartiet...
Fred är populärare än vad ert folk trodde.
Britterna har alltid lösningen på andra länders problem.
Ni kanske borde lyssna för en gångs skull.
Här kan ni inte stå. Kör vidare.
Okej, förlåt. Vi åker.
Här borta, sir.
- Jag har professor Minkels portfölj. - Biljett?
Jag har ingen. Den är professor Minkels.
- Vi tog varandras av misstag. - Sidoentrén.
- Vem är säkerhetsansvarig här? - John Kemp.
Trevligt att träffas, ambassadören.
Ursäkta mig. Hej.
Ingen kommer in här.
Nån måste ta upp den här till professor Minkel.
Jag tog hennes av misstag. Hon har nog sitt tal här i.
Snälla! John Kemp sa att ni skulle ta den.
Han sa att det gick bra.
- Se till att det går undan. - Tack.
Jag vet.
Timern är inställd på 17.30. Det finns även en utlösare.
Kom.
Gadi.
Lita på mig.
Vad fan...?
- Spela upp scenariot. - Bomben är inställd på 17.30.
Spela upp scenariot.
Va?
Charmian Ross? Din lömska jävel.
- Den tar jag. - Nej!
Jag tror att vi tog varandras portföljer.
Tack gode Gud. Annars hade jag fått improvisera.
Den här är din.
Tur att jag hann.
- Lycka till med talet. - Tack.
- Nu? - Ja.
Ut.
- Meadows, ta hand om damerna. - Ja, sir.
- Vad fan håller du på med? - Inte din ensak. Vi sköter det här.
- Bravissimo, Charlie. Nu... - Jag har träffat Khalil.
- Va? - Han vill träffa mig igen.
- Hur kan du vara så säker på det? - Han håller på att bli kär i mig.
Jag förstår.
Jag förstår. Tack för att du berättade det för mig, Charlie.
Kom.
Det gäller er alla.
Gadi, det här förändrar allt.
Vi följer efter henne i kväll.
Och tar honom, utan att döda honom.
Nej, vi låter dem fly.
En infiltratör. Vi har henne vid hans sida...
- ...medan han blir ledare. - Det kan ta flera år.
Förstår du inte vilken betydelsefull framtid han har?
Vi kan ta in alla kontakter, alla celler.
Så kan du inte göra mot henne.
Ge henne spårsändaren och be henne att ta ut batteriena.
Om hon är i riktig fara i kväll går vi in.
Om han inte är så kärleksfull som hon tror.
Men annars... låter vi henne vara.
Charlie, Gadi informerar dig.
När du går härifrån spelar du teater igen.
Glöm det du precis såg förutom det fiktiva.
Vi har byggt in en spårsändare.
Kommer ni att lyssna?
Vi kan inte vara så nära. Vi måste följa efter dig osedda.
Om du tar ut batterierna kommer jag. Att bryta signalen är signalen. Okej?
Signalen för vad då?
Kom nu.
Vad sa Marty därinne?
- Signalen för vad då? - Att han sover.
Ring mig så fort han är sårbar.
Gör honom lugn.
Gör honom lugn?
Charlie.
- Hur? - Lita på mig. Det är det enda sättet.
Ni vill att jag ska knulla honom.
Säg det!
Ge mig en order för en gångs skull!
- Du måste vara klar i skallen. - Klar i skallen, särade ben, sir!
Vad ska ni göra med honom? Ska ni döda honom?
Han är vacker.
Visste du det?
- Vad var det som tog sån tid? - Inget.
Bara nån idiot. Kör.
Den här vägen.
Följ den vägen. Håll koll efter det första huset på vänster sida.
Sakta ner. Hon går till fots.
Hur var det? Berätta för mig, är du snäll.
De ville ha en biljett, så jag fick gå in från en sidoingång.
- Polis? - Två. Den ena försökte stoppa mig.
Jag fick gå in med den. Jag sprang längs en korridor.
- Gav du den till henne själv? - Ja. Hon var nervös.
Hon var svettig i pannan.
På grund av talet?
Hon sa att nu slapp hon improvisera.
- Vad hände med henne? - Hon dog.
Hon är i rörelse.
Jag byter position.
Jag befinner mig på platsen för attacken i London.
Det här är kommissarie Picton.
Vi letar efter en kvinna som hade på sig en duffelkappa.
En mörk peruk som har hittats antyder att flickan var blond.
Hon var normalbyggd och bar glasögon-
- och pratade med sydafrikansk accent, troligen pålagd.
Den jäveln.
Lämnade du peruken bakom dig?
Förlåt.
Du är tydligen i farozonen litegrann.
Jag tycker att vi förtjänar ett glas.
Ja, det skulle jag väldigt gärna vilja ha.
Har du någonsin fiskat i mörkret?
Med en lampa och fångat fisken med händerna?
Med händerna?
Nej.
Jag tog med två pojkar på ett uppdrag i Galileen.
Vi korsade havet i en roddbåt.
Natten var så vacker att de helt glömde bort varför de var där.
- Så vad gjorde du? - Jag lät dem fiska.
Var det Salim?
Jag utförde uppdraget själv.
Jag är trött. Är inte du det?
Jag sover inte.
Till min bror skrev du: "Ditt huvud på vår kudde och ditt vapen under."
Ja.
Han fick mig att sova med ert vapen under vår kudde.
Bara cowboyer sover så. Ha vapnet vid din sida där din hand är.
Jag fick honom att lova.
- Han kanske gillade att bryta löften. - Och se på honom nu.
- Kom hit. - Nej.
Snälla.
Det smärtar dig att döda de här människorna.
Nej, det är mördare. De är svin.
Du anstränger dig för att hata dem.
En gång till.
Sluta.
Du måste inte, Charlie.
- Några tecken på att de ger sig av? - Nej.
Kom ihåg att vi låter dem komma undan.
Vi gör inget såvida hon inte kallar in oss, Gadi.
Vart ska du?
Jag ska stänga av. Jag vill inte höra det där nu.
Dödsfallen tros vara dussintals om inte fler.
Ingen grupp har tagit på sig ansvaret för attacken....
- Hur fick du det här? - Det var inte jag.
Det var sionisterna.
Jordanier.
Syrianer.
Våra vänner är här.
Pictons män har omringat området. Inget kommer in eller ut.
De förstör allt. Säg åt dem att öppna det.
- Allt måste rulla på som vanligt. - Uppfattat.
Vad är det?
- Mjölkbudet kommer varje morgon. - Ja, men det är för tidigt.
Nej, klockan 06.15 varje dag.
- Han kanske är sen. - Varför skulle han vara sen?
- Varför kommer du med ursäkter? - Inte alls. Jag försöker lugna dig.
Varför försöker du lugna mig? Är du rädd för min skull?
Vad är det för skuld du bär på?
Slå på den. Din lilla radio.
Slå på den, tack.
Där ser du.
Kom hit med den.
Sedan i går eftermiddag har du inte haft mycket tid för dig själv.
Så varför fungerar radion?
- En sån här radio går på batterier? - Ja, Khalil.
Vänta.
Varför?
Vänd dig om. Hela vägen.
Nej, snälla.
Signalen är avbruten.
Vad ser du, Gadi?
Om du inte har varit ensam, hur kan de vara här nu?
De måste ha bytt ut dem.
- De? - Ja, polisen.
De gick igenom min väska.
De sa du inget om.
Gadi?
Be Pictons män att omringa huset. Ingen går in utan min signal.
Gå.
Gadi?
Berätta sanningen för mig.
Det är över. Det är sanningen.
Det var signalen. Jag skulle vänta tills du sov.
- Vi byggde bomben, jag såg nyheterna. - Det var fiktion.
Vem jobbar du för?
- Tyskarna? Britterna? - Nej.
Sionisterna?
- Är du jude? - Nej.
Så vad är du?
Jag är skådespelerska.
Så du tror inte på nåt?
- Min bror... - Jag har aldrig träffat honom.
Jag har aldrig träffat honom.
- Dödade ni honom? - Innan de...
Förlåt.
Jag hoppas att det var värt det.
Hur är det med dig?
Gadi.
Kära nån.
Oroa dig inte. Vi skickar tillbaka honom till Tel Aviv.
Här.
Kan jag... Kan jag få en... cigarett?
- Minns du vad han sa till dig? - Ja.
Bra. Vi pratar om det om en stund.
Minns du längre tillbaka?
- Minns du Libanon? - Ja.
Vad såg du där?
Koordinaterna är bekräftade.
33°44'38,4"N.
33°25'17.0"E.
- Tack, herr Mesterbein. Hej då. - Hej då.
Det är Rossino.
- Pronto? - Det här är för Gabriel.
- Det är lätt. - Tack.
ALTE STRASSE 537
Här.
Amsterdam. Förra veckan.
15 döda.
Du fick oss att komma närmare än någon annan, Charlie.
Varför dödade ni honom?
Det var inte på min order.
Khalil hade blivit så mycket mer än en terrorist.
Och Gadi satte stopp för det.
Man kan inte stoppa djävulen.
Bara den man som går hans ärenden.
Hur är det med honom?
Han vägrar prata med mig.
Tack.
Vem är du?
Vem är jag?
En fråga i taget.